Наш співбесідник - Войт Богдан Русланович, голова громадського руху «Могутня Держава», голова виконкому Новомосковської районної молодіжної ради.
Богдан Войт: разговор по душам
1.Ви вважаєте себе успішною людиною? Чому ?
Дивлячись з якої сторони… Якщо дивитись в плані саморозвитку, то вважаю, що так. Тому, що я намагаюсь розвиватися так, щоб це приносило добробут та щастя людям. Я вважаю себе щасливою людиною.
2.Хто або що надихає Вас?
Мене надихає моя родина та ще декілька речей, але називати їх зараз буде недоречно.
3.Хто був Вашим героєм в дитинстві ?
Для мене героєм був один політик. Зараз його прізвище недоречно називати в Україні. Але ця людина для мене була прикладом і досить авторитетною людиною, яка мене надихнула на мою діяльність.
4.Які мрії дитинства Ви втілили в життя ?
Це створення громадського руху, я мріяв створити щось таке. Разом з командою ми працюємо, розвиваємося і розвиваємо інших. І це моя мрія, яку мені вдалося створити. Є ще мрії, і я покроково іду до них.
5.На що Вам не вистачає сміливості ?
В моєї діяльності сміливості вистачає поки що на все. Тому що є питання, там де досить така доросла людина не може їх вирішити, чи боїться щось зробити, а я роблю. Можу сказати навіть щось не потрібне, але я говорю, і роблю. І із-за цього до мене відносяться з повагою, більш делікатно, і більш серйозно.
А по життю, звісно, як і у кожної людини є якісь речі, які хочеться зробити, але я вагаюсь. І це нормально.
6.Ви лінива людина ?
Думаю 50/50. Що стосується моєї діяльності або роботи, то ні. Я супер енерджайзер. Але буває, що нема настрою щось робити, то можу полінуватися. Або робити, але без бажання.
7.Я кому заняттю Ви б хотіли приділяти більше свого часу ?
В дитинстві мені завжди хотілось розвиватися. Я ходив на багато секцій. Це малювання, шахи, шашки, теніс. Я і зараз полюбляю грати у теніс і активно його розвиваю в районі. Грав у футбол, і у мене є медалі. Грав у баскетбол, волейбол. Я був капітаном команди коледжу. Я ходив на вирізання з дерева. На танці я проходив дев ` ять з половиною років. Це самі тривалі заняття.
Я не був на співі, але запрошували. (сміється). Ще кликали грати на піаніно, але мама сказала, що там, де ти ходив, ми можемо все купити, але піаніно купувати не будемо.
8.Який самий божевільний вчинок у Вашому житті ?
Ми тільки закінчили ремонт у квартирі. Я пам`ятаю, як мама святкувала свій ювілей. І мені захотілось зробити їй приємність на день народження. Я намалював великі плакати. Написав «Мама з Днем народження!». Мені дуже хотілось, щоб вона тільки зайшла і їх побачила. Я приклеїв їх скотчем до стіни і не в один шар, а десь в три шари. Хотілось, щоб гарно держалось і не відпало. І приклеїв до нових шпалер. Мама, як увійшла до кімнати, то була у шоці. Ой, і вислухав я ж тоді! (сміється) Мама і хотіла зняти плакати, а вони не знімаються, а ми ж тільки закінчили ремонт.
Я пам ` ятаю ще один випадок, пов ` язаний з моїм покійним дідом. Було родинне свято і ми сиділи за столом. Дідусь сказав, що ми з Богданом пофарбуємо цю хату і будемо кожну цеглину обмальовувати. А хата габаритна і велика. А я дідуся підтримав і сказав, що хоч зараз. Дідусь сприйняв мої слова серйозно і через два тижні ми почали фарбувати хату в білий колір, а кожну цеглину обмальовували зеленим кольором. Зараз гарно дивитись, а коли робили, то було тяжко (сміється)
Це два яскравих приклади, які запам`яталися.
9.Ви вважаєте себе економною людиною?
Так. Я вважаю, що десь, можливо, і треба зекономити, ніж розкидатися грошима.
10.У Вас є сторінки в соціальних мережах ?
Є сторінка в facebook, Instagram і залишилась в контакті.
11.Вам коли-небудь снилися " Віщі сги "?
Так. Вони досить часто сняться і дуже часто реалізуються.
12.Уявіть, що у Вас є година на розмову з президентом , про що б Ви з ним поговорили?
Я скажу свою більш реалістичну думку, коли я стану прем ` єр - міністром, тобто його замом. Я думаю, що ця розмова тривала б більше, ніж годину, і ця зустріч була б помножена ще на декілька зустрічей. Тому, що в мене є своє бачення ситуації в Україні. Я розмовляю з багатьма головами селищних рад району і бачу, що потрібно міняти. Говорять, що все міняється, але насправді нічого не міняється.
13.Які три речі Ви б взяли з собою на безлюдний острів ?
Намет, бо треба десь спати, ще м ` яч, щоб розбавляти свій настрій, і якусь книжку.
14.Якби Ви могли зустрітися з будь-якою історичною особистістю, кого б Ви обрали і чому?
З Богданом Хмельницьким, тому що мене назвали на його честь, а ще, мабуть, з якимсь маршалом радянським. Мені цікаво було б поспілкуватись з Жуковим, з Ватутіним. Мені цікаві ті люди, які в своїй голові без нанотехнологій носили таку кількість інформації і здобували велику перемогу. На жаль, зараз цього в українській армії не вистачає.
15.Вас коли-небудь зраджували?
Так.
16.Який був найкращий, найважливіший подарунок у Вашому житті?
В мене їх два. На новий рік батьки подарували мені фотоапарат, досить такий дорогий. А ще один, це коли мені подарували мого собаку. Я мріяв про собаку, мабуть, з років 6-7. Одного дня приходить мама і говорить, що для мене є подарунок. І вона подарувала мені маленький клубочок шерсті – мого собаку.
17.Як Ви заробили свої перші гроші ?
Перші гроші я заробив своїм бізнесом. Ми ліпили вдома магніти на холодильник і продавали їх. Одного разу на День міста у мене була дуже хороша виручка. Долар був по 7 грн чи по 6 грн. І на магнітах я наторгував близько 700грн.
18.Ви часто запізнюєтесь?
Так, є така шкідлива звичка. Я зустрічаюсь з досить впливовими людьми області, району, і у них час розписаний. Якщо я запізнюсь, то намагаюсь попередити за годину, чи півгодини.
19.На яке питання Вам би самому хотілося відповісти, але Вам його ніколи не задають?
В принципі мені всі питання задають стосовно моєї діяльності.
20.Що б Ви хотіли побажати тим, хто читатиме наше інтерв’ю?
Хочу побажати приєднуватись до нашого громадського руху.